אנו חיים בזמנים מעניינים בהחלט. על פי הפתגם הסיני העתיק, אלו זמנים של דאגה וסבל אבל אנו מנסים תמיד לראות את הצד הטוב שבדברים. למשל: דולר גלובלי יורד. אין ספק שזו המגמה שלו, מאז תחילת יולי, כפי שניתן לראות בגרף של היורו מול הדולר. ואצלנו? הוא היה נמצא הרבה יותר נמוך מ-3.67 אם לא היו עולים לפני השטח עוד ועוד דאגות סביבתיות. כאלו המגיעות מתימן, אבל גם מכיוון המו"מ המייגע סביב העסקה (שאני עדיין חושב שתצא לפועל).
מה פועל על הדולר בחו"ל? פשוט מאוד: תשואות האג"ח הממשלתי יורדות מהר למדי, ומצביעות על סיכוי טוב למיתון כלכלי קרוב בארה"ב. בינתיים, לא מדובר במיתון שיביא למספרי תמ"ג שליליים, אלא להאטה בכל הפרמטרים הבודקים צמיחה ושגשוג, כולל צריכה ותעסוקה. את נתוני הייצור התעשייתי כבר מזמן ראינו מתחת ל-50 (צמצום) כאשר סקטור השירותים בארה"ב מקרטע לכיוון ה-50 מינוס.
כפי שראיתם בסקירה על עולם המניות, אנו מזהים שם חולשה גדולה במניות הכבדות (המופלאות), ועל ידי כך במדדי הבורסה. איך זה לא מביא לעליית הדולר? כתגובה טבעית וקורלטיבית שאותה ראינו בעבר? זה די פשוט: הסיבה לחולשה במניות זהה לחולשה בדולר: הורדות ריבית קרובות כאשר זו של ספטמבר כבר קבועה בסלע.
כאומר, אצלנו העניינים קצת יותר מקומיים: הירידה הדרמטית והמהירה של הדולר מ-3.77 ל-3.59 נעשתה על בסיס האופטימיות האדירה סביב העסקה המתקרבת. אבל, בינתיים, אי אפשר היה לנוח על זרי דפנת הצלחה המו"מ כי הוא מתנהל בקצב שונה מאשר ציפיות המשקיעים. סעיפים מעורפלים, קשיים בתקשורת, מסעו של ראש שהממשלה לקונגרס האמריקאי, בעיות קואליציה ועוד כהנה גורמים, מאטים את מה שהיה יכול להיות הסכם די מהיר עבור השלב הראשון לפחות של העסקה. החות"ים, ומה שעשינו להם, היה רק דובדבן על העוגה של חוסר הוודאות החדשה.
לסיכום: כל עוד התיקון היורד בשוק המניות האמריקאי יהיה מרוכז במי שעלו הכי הרבה, ולא לכל רוחב השוק כולו, וכל עוד נראה תשואות אג"ח ממשלתיות יורדות לכיוון החזרת עקומות התשואות למצב הנורמאלי (טווח קצר נמוך מטווח ארוך), נראה מגמה של דולר עולמי יורד. זה יגבה דולר יורד אצלנו אם המאורעות החיצוניים לא יגרמו לו לפרוץ מעלה מתוך פחד ואימה. אגב, זכרו: אקזיט על ידי רכישה של יותר מ-20 מיליארד דולר (גוגול-ויז) תעשה משהו חיובי לשקל ושלילי לדולר המקומי...
(הגרף בוצע בעזרת פלטפורמת TradingView)
EURUSD
אמנם, תבנית המשולש המתכנס הישר הגדול ברורה למדי ומצביעה על דשדוש אופקי אבל המנעד בין גבולות אותו משלוש כה גדול שאין זה הגיוני לבנות עליו לטווחים הקצרים. מה שכן בטוח הוא עניין אחד: 1.095-1.1 הפכה להיות תקרה שכל הסוחרים-משקיעים מסתכלים ומתייחסים אליה. אלו החיוביים רואים בה מבחן וחובה לפריצה. ואלו השליליים, שמים בה את מבטחם להיפוך מטה.
ביום שישי (19-07) זה קרה שוב והיורו עשה מעשה 180 מעלות לכיוון חזרה מטה. כפי שכתבתי לעיל, גורמי היסוד של שוקי ההון האמריקאיים, ובמיוחד מה שקורה בתשואות של האג"ח הממשלתי, טוענים לדולר יורד ולכן יורו עולה. אבל, כל עוד 1.1 לא תהיה מאחורי תנועת המחיר, ותהווה רמת תמיכה שהתחלפה מהיותה התנגדות קשה עד כה, שום דבר לא ישתנה. אגב, יש לצפות שוב לתגובה סביב הממוצע הנע 20 (כרגע סביב 1.08) אם המחיר ינוע מגמתית מטה. אני די נוטה לחשוב שירידה כזו תייצר את השפל הנדרש מהגדרת מגמה עולה: שיאים ושפלים עולים. השפל הקודם היה 1.07, ו-1.1 יהיה שיא שחייבים לפרוץ.
(הגרף בוצע בעזרת פלטפורמת TradingView)
USDILS
גם כאן משולש מתכנס, אבל לא ישר זווית. וגם כאן הגבולות שלו רחוקים מדיי מכדי שנבנה על זה אסטרטגיה של הטווח הקצר. חוסר היכולת של הדולר המקומי לעבור בשלום את מבחן ה-3.8, בתחילת יולי, כאשר ההמשך היה קריסה ממשית עד 3.59, כל אלו מצביעים על שני דברים: ישנם עדיין מספיק גורמים חזקים שמעוניינים בשקל חזק, ומנצלים הזדמנויות סביבתיות כדי להשיג את המטרה שלהם. אחרת, התגובה לאותם אירועים הייתה הרבה פחות אלימה. בין גורמים אלו נמנה את ה"ספקולנטים" מאחד העם ומלונדון שלא ויתרו עד הסוף על עמדת השורט דולר-לונג שקל.
ובמיוחד נציין את הבנק המרכזי שרואה בדולר "משתולל" פגע רע אינפלציוני. האם סוחרי הבנק בירושלים הפכו לסוחרי מט"ח ממולחים? כאלו שדוחפים בכיוון הרצוי להם, כאשר זה קורה, וכאלו שנמנעים מלהילחם במגמות הפוכות ומנסים רק להאט אותן? ועד ידי כך מייצרים דלתא שלילי בטווח הארוך? ייתכן מאוד. התנועה מ-3.77 ל-3.59 יכולה לתמוך בהשערה הזו כי לא ראינו תנועה כה רציפה ועקבית שנבעה מתקווה מדינית בלבד. מבחן הדולר המקומי עומד סביב 3.7, והגבול העליון של המשולש. נקווה שהוא לא יצליח לעשות מעשה פריצה בשני אלו כי אז נדע שמצבנו הביטחוני-מדיני יותר גרוע. יחד ננצח!!